VÄLKOMMEN HEM, ÖNSKAR SAN ANTONIO
Major, jag har inte lust att möta alla människorna.
Sätt på dig glasögonen, John.
VÄLKOMMEN HEM, MAJOR CHARLES RANE
Välkommen hem, major Rane. Det här är mrs Murphy.
-Det här är överste Burlingame. -Välkommen hem.
Välkommen hem, major.
Major Rane, folket vill säkert höra er säga några ord.
Det känns bra att vara hemma. Vi visste hela tiden-
-att vi hade stöd från alla från presidenten och neråt här hemma.
Det, Gud och våra familjer höll oss vid liv.
För egen del vill jag säga att upplevelsen har gjort mig till en bättre människa-
-ett bättre befäl och en bättre amerikan. Tack så mycket.
-Jag önskar er all lycka. -Tack.
Mrs Rane och er son är här borta.
-Hej, pappa. -Hej, min son. Hur är det med dig?
Älskling!
Vad skönt att du är hemma igen! Alla är här för att ta emot dig.
Vi har sett fram emot den här dagen!
Jag är så glad att du är hemma!
-Hej, grabben. Där har vi min grabb! -Visst han är stilig?
Hur känns det att vara tillbaka efter sju år?
-Känner ni bitterhet mot fredsrörelsen? -Vi har inte tid med det där.
Stämmer det att ni svalt...?
Charlie...
Jag var så nervös att Cliff kom och körde oss hit.
Du minns väl Cliff?
-Hur står det till, Cliff? -Bra. Det är underbart att se dig.
Herregud, vad du är stilig! Nu sticker vi härifrån.
Ursäkta.
Inte där, pysen! Tillbaka till din farsa.
Sätt fart, pysen!
-Major... -Vi klarade det, John.
Vi är hemma.
-Sköt om dig. Det ordnar sig. -Javisst.
-Om du nånsin kommer till El Paso... -Jag kommer.
Sköt om dig.
-Är du inte glad att pappa är hemma? -Visst.
Som läkaren sa dröjer det lite innan ni lär känna varandra, men det kommer.
-Varför bor han i arbetsboden? -För att det är litet och tyst.
Charlie, kom in.
Det var ett fint hagelgevär som du gav mig i present. Tack.
Cliff tog med mig till polisaffären och hjälpte mig välja den.
Han sa att det inte finns bättre.
Sov gott.
Det var snällt av Cliff.
-Ska vi gå ut och öva med den? -Okej!
Det gör vi. Sov nu, så pratar vi i morgon.
-Var hittade du den här? -I vardagsrummet.
Mamma sa att den var din.
Ingen fara. Jag visste bara inte att du hade den.
Jag hade den på mig under en lång tid.
Där jag var fick vi inte se USA:s flagga särskilt ofta.
I fängelset?
Ja, det kan man väl säga.
Jag gjorde den själv. Jag samlade små bitar av tråd och tyg.
Det tog lång tid men den blev klar.
Varje morgon kom männen i min kasern in och gjorde honnör till den.
-Den där lilla? -Just det.
Ibland viskade vi till och med nationalsången.
Kommer du ihåg hur jag såg ut när jag var en bebis?
Javisst, det är klart att jag gör.
Veranda detalj.
-Du får den av mig. -Tack.
Du kommer inte ihåg mig, va?
Nej, varför skulle du göra det.
När jag åkte var du så här stor. Omkring arton månader gammal.
Men du kände din pappa då. Du kände mig.
Det sista jag minns innan jag gick på planet-
-var att du tultade fram till mig och sa "Pappa, pappa".
Du var en tuff liten grabb.
Ta nu och sov.
God natt, pappa.
Lät du nattlampan var tänd? Han kan inte sova utan den.
-Han verkar lite förvirrad. -Han har varit sån i flera veckor.
Han hade fyrtio graders feber i tre dagar. Kräkningar och diarré.
Läkaren säger att det bara är nerverna.
Ett problem i familjer till krigsfångar.
Bland andra.
VÄLKOMMEN HEM, PAPPA
Du har inte ändrat så mycket här hemma.
-Ingenting. -Du fick mycket i retroaktiv lön.
Jag rörde inte pengarna, så fort jag fick veta att du var vid liv.
Vid liv?
I fånglägret, eller vad ni nu kallar det.
Jag jobbade ändå.
Jag lät dem stå på banken så att du kunde göra vad du ville med dem.
Det var trevligt att höra.
Jag har en present åt dig, nåt alldeles särskilt.
Jag hoppas att du minns.
Mounds?
Ja. Minns du att du åt dem när vi först blev ihop?
Jag sa att du skulle tappa tänderna.
Jag hade en sån i min flygjacka dagen då jag störtade.
Jag försökte spara den.
Jag tog en liten tugga varje dag i sex månader.
Åh, Charlie...
-Du har bytt frisyr. -Ja.
Kanske hundra gånger de senaste tre veckorna.
Och du har inte behå.
Ingen har det längre. Har de inte berättat det?
Nej. De berättade om minikjolar, men jag trodde aldrig vi skulle få se en.
Jag har en. Vill du att jag ska ta på mig den?
Nej, det behöver du inte.
Charlie...
Jag...
Jag har varit med en annan man.
Tänker du inte säga nåt? Ska du bara sitta där?
Jag visste inte när du skulle komma tillbaka, om nånsin.
Männen häromkring respekterar ingenting.
En massa killar ringde mig.
Dina vänner från basen. Jag tittade inte ens på dem.
Och sen Cliff...
Han och Peggy skilde sig, och hon tog med barnen till Kalifornien.
Cliff började komma förbi. Han lekte med Mark-
-och lagade saker häromkring.
Han stötte aldrig på mig, inte alls.
Jag visste vad han ville, men han gjorde aldrig nåt.
Sen kändes det bara som om vi var tvungna.
Jag visste. Vi visste allihop.
Det var oundvikligt.
Cliff har friat till mig, och jag har sagt ja.
Jag klarar nog inte av mer av det här.
Gå du och lägg dig.
-Vi löser det. -Vad ska du göra?
Jag ska bara sitta här.
Jag kan inte sova. Tabletterna som du gav mig funkar inte längre.
Efter sju år tar det lite tid att anpassa sig.
Jag hade tänkt igenom allt, men inget går som jag planerat.
Min fru vill skilja sig, men det visste du väl redan.
Gör det dig arg?
Det är viktigt för mig att vara nära min son.
Jag tänker inte släppa honom.
Det behöver du inte.
Vad som än händer tänker jag inte släppa honom.
Skicka ett brev till Hanoi om att få major Charles Rane frigiven
Var tysta, tack.
För att hjälpa er köra på vägen mot framgång med stil-
-vill Rogers Motors stolt överräcka nycklarna till den där Cadillacen.
Tack så mycket.
Och som en särskild presentation:
Texas-skönheten som bar armbandet för er medan ni var borta.
Miss Linda Forchet.
Major...
Jag har sett fram emot dagen då jag skulle ge tillbaka det här till er.
Tack så mycket.
Och varuhuset Grims vill visa er vår respekt-
-beundran och framtidshopp.
En silverdollar för varje dag ni var i Hanoi.
Det blir sammanlagt 2 555 dollar.
Och en turpeng!
Tack så mycket.
Vad ska ni göra med pengarna?
Jag tar väl hem och gömmer dem.
Du borde försöka prata med Charlie om det.
Vad ska jag säga?
"Jag är ledsen att du blev nedskjuten och torterad och att jag tar din familj."
Jag vill inte att det skulle bli så här.
-Inte jag heller. -Du...
Du!
Kom igen nu.
Det kommer att ordna sig.
-Jag försöker prata med honom. -Jag har så mycket skuldkänslor.
Kasta hit den, pysen!
-Nu till din pappa. -Nej, nej...
Fortsätt ni. Jag är slutkörd.
-Får jag bjuda på ett glas? -Javisst.
Säg till mig att gå om jag stör dig.
Nej, det är ingen fara.
Jag skulle inte klandra dig om du gav dig på mig med ett däckjärn eller nåt.
-Varför skulle jag göra det? -Efter allt som har hänt.
Vad vore jag för sorts man om jag gömde mig utan att prata om det?
Välkommen hem, Charlie.
Det är skönt att vara hemma, Cliff.
Jag måste säga att jag verkligen beundrar dig.
Tack, Cliff.
Jag har varit i knipor och vet vad jag klarar av-
-men alla som inte var där måste fråga sig om de hade klarat av-
-att bli torterad och så vidare.
Gulingarna var skoningslösa.
-Det vill du inte höra nåt om. -Nej, absolut inte.
Jag vill inte ens tänka på det.
Du har tur att du inte blev knäckt för livet.
-Vill du veta vad de gjorde? -Nej.
Jo, det vill du visst.
De hade ett litet reptrick.
De var nöjda med det.
De satte en på knä, så här.
Sen band de armarna bakom ryggen på en. Hjälp mig.
Den armen intill den här.
-Så här? -Ja.
Hårdare. De knöt hårdare.
-Är du säker på att du vill göra det igen? -Ja, det är klart.
Nu tar du tampen och drar i den som om du ska lyfta mig ända till taket.
-Okej, så här? -Så ja.
Högre, tills du hör hur det knäcks.
Så där ja. Högre!
Kom igen, högre!
Okej, Charlie. Det räcker.
Så gjorde de två gånger om dagen.
Jag vet inte hur du stod ut.
Man lär sig att älska repet. Det är så man slår dem.
Så besegrar man dem som torterar en. Man lär sig älska dem.
De vet inte att du besegrar dem.
Jo, Cliff... Jag hoppas att du inte har nåt emot att jag säger det här-
-men jag skulle uppskatta om du inte kallade mitt barn "pysen".
Det ska jag inte.
Förlåt, Charlie.
Skål för dig.
-Hur står det till? Vad får det vara? -Tanka för tio dollar, tack.
-Tack, herrn! -Tack.
Major Rane?
-Hej. -Hej.
Linda Forchet, som bar armbandet.
-Jag minns, hur mår du? -Bara fint.
-Jag gillar skjortan. Har du shoppat? -Ja.
-Kom, så bjuder jag på ett glas. -Nej, jag måste hem.
Ska du bli den förste killen som nobbar mig? Kom igen!
Nej, jag antar inte. Hoppa in, så parkerar jag bilen.
-Jag jobbar här på kvällen. -Vad gör du här nu?
Jag bara hänger. Jag kommer hit och vattnar blommorna.
Och umgås.
Ge mig en Tom Collins.
-Vad vill du ha? -Jag tar en fatöl.
-Är du major Charles Rane? -Det stämmer.
-Han är törstig. -Men det borde inte du vara.
Jag blir förmanad av byfånen.
Jag har hoppats att jag skulle springa på dig.
Jag tänkte smyga till dig mitt nummer dagen då du fick dina silverdollar.
Men du var ju gift och så, så jag fick hejda mig.
Tack.
-Eddie bjuder. -Bartendern.
Tacka honom från mig.
All lycka!
Skål för dig.
Och vem skålar jag för?
Du är den starka, tysta typen, va?
-Nej, jag är bara ovan vid kallprat. -Jag menade inget illa.
Det är trevligt att vara den som pratar-
-efter alla snackiga fyllon som jag få stå ut med.
Jag måste ändå tillbaka.
Jag vill att du tackar dina vänner från mig. Det var väldigt snällt.
Jag vill tacka för att du bar mitt armband så länge. Jag uppskattar det.
Det var det minsta jag kan göra. Jag skulle vilja göra mer.
Ja, du...
Kom och hälsa på mig, onsdag till lördag kväll.
Visst.
-Hej då. -Hej då.
Kom in och slå er ner, major.
Hej, major. Jag såg er på tv.
Ni var stilig, det var ni verkligen.
Vi såg dem också ge er en jävla massa silverdollar.
Jag och mina kompisar var i närheten och tänkte att ni kunde ge oss dem.
Va?
Om ni nu bara är snäll och talar om var alla de där pengarna är-
-så kan vi ge oss av.
Inget tjafs eller bråk.
Går du inte med på det.
Det här är elaka killar. De kan tvinga dig tala om var pengarna är.
Melio...
Jag hörde inget, grabben.
Du kommer att avslöja det förr eller senare.
Jag skulle föreslå förr, för senare är kanske för sent.
Han samarbetar inte ett skit. Sam...
Ställ honom upp, Melio.
Försök inte visa hur hård du är.
Jag låg i leran i Vietnam medan ni flög över oss.
Kom igen.
Vad har du nu att säga?
Rane, major Charles W. 3968469.
Han är en tuffing, eller hur?
Snubben är knäpp. Han lär inte ge oss nån information.
Fan ta dig!
Jag ska få den jäveln att snacka. Ta med honom!
-Är du redo att prata med oss nu? -Vi får nog inga silverdollar.
Jo då.
-Dörren. -Öppna den!
Charlie?-Vem är du?
-Håll käften! -Herregud!
Din man har en väska full med silverdollar-
-och har gömt dem. Jag vill ha dem.
-Annars kommer han att dö. -Nej, gör honom inte illa.
Snälla, låt bli. Jag vet var han har gömt dem.
Visa mig!
Din dumme jävel. Hur känns det att ha gått igenom allt det där för inget?
Du vet väl att en hjälte inte fungerar så, Slim.
Charlie, varför sa du det inte?
Det ska jag berätta.
Han är en macho jävel.
Kom så sticker vi!
Du och T-bird tar kärran. Melio och jag träffar er i Nuveo Laredo.
-Okej. -Melio.
De har ett nytt uppdrag åt mig.
Jag tänkte sluta, men om jag blir kvar i tio år till får jag pension.
Bli kvar, John. Du behöver bara kassera in.
Men vad ska jag göra efter tio år?
Du får stanna i tio år till. De lär inte gräva efter olja där du bor.
Ett skitjobb är inte sämre än ett annat.
-Hur är det med din fru? -Riktigt bra.
Det är svårt att vänja sig vid hemmalivet och att vara med en kvinna.
-Vill du gå tillbaka? -Ja, det kan vi väl göra.
Tack, John.
-Smart, inte sant? -Ja.
-Har du lärt dig använda den än? -Ja, och jag har övat mig.
Det blir säkert lättare snart.
-De kommer att gripa dem nån dag. -Jag antar det.
Du kan inte bara förlåta det. De har ingen rätt att leva.
Hej... Jag kan komma senare.
Ingen fara. Kom in och sätt dig.
Linda Forchet, det här är John Vohden. Vi tjänstgjorde samtidigt.
-Trevligt att träffas. -God dag.
Tja, jag får väl bege mig. Det är långt att köra till El Paso.
Tack för att du kom. Vi ses snart.
-Hej då, fröken. -Hej då.
-Hej då, major. -Sköt om dig, John.
Jag sätter de här i vatten.
Har du inget bättre för dig?
Jo då, mitt liv består av vilda fester och rika pojkvänner.
Det kvittar vad jag gjorde, jag skulle ändå hälsa på dig.
Varför?
-Du har en groupie, major. -Vad betyder "groupie"?
Det är ett nytt ord för mig.
Det är en tjej som blir kär i en rockstjärna eller en filmstjärna.
Nån som hon inte känner. Hon avgudar honom-
-och vet att hon aldrig får träffa honom.
Men om det händer gör hon vad som helst för honom.
Allt hon kan.
Det har gått sex veckor, och vi har inte kommit nånvart.
Jag önskar att du kom ihåg nåt.
Ett namn, ett ansikte, en brytning -vad som helst.
-Det gör jag inte. -Är du säker, Charlie?
-Jag minns inte ens hur det här hände. -Jag vet. Förlåt.
Jag kom precis från kyrkogården. Jag gick dit med blommor.
Gravarna är fina.
Åh gud, jag vill få tag i de jävla mördarna.
Det går över, Cliff.
Allt går över.
Skriv bara under här... -Jag skriver ut major Rane.
-Mår du bra i dag? -Ja. Ska du ta hem majoren?
-Just det. -Sköt om honom.
-Okej, tack.-Är du klar? -Ja.
-Vill du inte hellre bo på ett hotell? -Nej.
Jag hämtar dig på måndag vid tio.
Det blir bra.
-Jag tror att jag kan hjälpa dig. -Det kan du säkert, doktorn.
Vi gör vårt bästa på måndag morgon.
Du kan stanna och släppa av mig vid brevlådan.
-Vi ses på måndag. Klarar du väskan? -Det är ingen fara.
Hur står det till?
Jag började bli sur för att du inte ringer.
-Vill du med till Mexiko i några dagar. -När ger du dig av?
Nu.
Jag slutar klockan två. Stanna och ta ett glas.
-Jag måste sticka nu. -Ska jag bara släppa allt?
Det har alltid varit trögt på onsdagar.
-Vart ska vi? -Vi ska till Nuevo Laredo.
-Vad finns det där? -Några gamla bekanta.
-Vad ska vi göra? -Vara sociala.
Okej, jag är redo.
Så du vill att jag går in och frågar efter Fat Ed?
-Jag önskar att du följde med -Jag kommer sen och överraskar dem.
-Vet du vem Fat Ed är? -No comprende.
-Jag letar efter nån vid namn Fat Ed. -Jag känner inte som heter så.
-Vet du vem Fat Ed är? -Nej.
Känner ni nån som heter Fat Ed?
Fat Ed? Jag känner honom.
Han är en god vän till mig.
-Vill du få tag i honom? -Ja, han är vän till en vän.
Vill du prata med Fat Ed?
Jag ska ta med dig till honom. Följ med mig.
Jag heter Lopez.
-Varför vill du träffa Fat Ed? -Det har jag sagt. Var är han?
Han kommer. Han gillar vackra gringo-flickor.
Det gör jag också. Alla gillar vackra gringo-flickor.
-Fat Ed tar alltid hand om sina vänner. -Vad menar du?
Vi delar. Det är ingen fara.
-Det är ingen fara! -Du har fått fel för dig!
Det är okej!
-Charlie, vad fan är det här? -Vänta på mig i bilen.
Vänta!-Säg inte till henne att gå. Hon ska stanna här.
Ner på knä!
Lägg händerna på huvudet och lägg pannan mot marken.
Och rör dig inte.
Jag vill veta var Fat Ed är, annars dödar jag dig.
Jag känner ingen Fat Ed. Jag bara ljög.
-Jag har bråttom. -Jag vet inte.
Har du aldrig hört talas om Melio, T-bird eller Automatic Slim?
Vänta, det låtar som Acuna-killar.
Åk till Acuna och fråga efter Billy Sanchez. Han känner alla.
Jag känner ingen. Snälla!
Du kan bli av med handen så där.
Varför lurade du in mig dit? Vem fan är Fat Ed?
Jag trodde att vi skulle roa oss.
Du är ute efter de där killarna, eller hur?
Du vet vilka de är, eller hur?
-Eller hur? -Några av dem.
Varför berättar du det inte bara för polisen?
Jag vill hitta allihop.
Jag är trött på män som ljuger. De som säger en sak och gör en annan.
De som alltid sviker en.
Tänker du svika mig?
Det beror på vad du vill. Nu ska vi till Acuna.
Det är jättelångt och jag är helt slut.
Lägg dig och sov i baksätet.
Varför hamnar jag alltid med galna män?
Det är den enda sorten som finns kvar.
Charlie?
Min svåger har stuckit. Han blev sur på min syster och drog.
Jag vill be dig efterlysa honom.
-Jag vet inte. -Kom igen, det är inte första gången.
Okej, men då står du i skuld till mig.
Det är en röd Cadillac cabriolet, årsmodell 1973.
Skriven i Texas, registreringsnummer: 3802W.
När ni hittar honom ska ni inte stoppa honom. Ring bara till mig.
-Du sitter i klistret om nån får veta det. -Oroa dig inte.
Efterlysning av en röd Cadillac cabriolet, årsmodell 1973.
-Du ser bättre ut. -Innebär det att jag ser bra ut.
-Jajamän! -Allt vore en förbättring.
Jag hoppas att du inte bara lurar mig till att följa med.
-Det måste jag väl inte? -Jo, kanske.
-Hur gammal tror du att jag är? -Tjugofem.
Nästan trettio. Jag har varit med om ett och annat.
Du ser inte ut att vara det.
Jo, på morgonen när jag har festat hela natten.
Och när jag surar över nån värdelös man.
Jag har träffat ett antal.
-Vad vill du säga? -Att du kan lita på mig.
Och jag vill veta att jag kan lita på dig.
Jag vill hjälpa dig.
Nu sticker vi.
-Varför säger vi inte till dem? -Glöm det.
Stackars Linda, nu är det dags igen.
-Var det inte den där bilen? -Jag tror de. Vi skulle bara rapportera.
Hämta lite kaffe åt mig.
Cliff, jag hoppas din syster är snygg, för din svåger har en riktig pingla med sig.
-Var är de? -Utanför Del Rio på väg mot Acuna.
Tack. Jag ringer och håller mig underrättad.
-Känner du nån vid namn Billy Sanchez? -Vad vill du med honom?
-Han duger inget till. -Jag vill bara prata.
Han duger inte ens till det.
Billy! Damen här vill prata med dig.
Hej, damen. Vad heter du?
Jag letar efter Fat Ed. Jag är en vän från San Antonio.
Den lycklige saten! Hur får han en vän som dig när han är så ful?
-Vad heter du, sötnos? -Sherry.
Vi skulle ses här men jag fick skjuta på det.
Du menar väl att du fick ett skjut?
-Ed gillar inte sånt snack. -Han är inte här.
Han är i huset i El Paso.
-Vad är det? -På La Collina Road.
-Åkte allihop dit? -Ja, utom Automatic Slim. Han är kvar.
Vänta här, så kommer han om några minuter.
Han kör dig till El Paso, om du verkligen känner Fat Ed.
-Nej, jag har bil utanför. -Jag bjuder på ett glas.
-Kom igen, det går fort. -Nej tack!
-Charlie, det här börjar bli otrevligt. -Starta bilen.
Vad sysslar ni två med för fuffens?
Har du letat efter mig, major?
Låt mig ta honom!
Skit också!
Släpp honom, släpp honom!
Håll er borta!
Håll er borta från honom!
När vi kommer till El Paso sticker jag.
Jag brukar inte lämna en man som är i trubbel, men du förtjänar inte bättre.
Jag trodde att jag kunde hjälpa dig, men där tog jag fel som vanligt.
Det bästa jag kan göra för dig just nu är att prata med polisen.
Just det, jag ska gå till polisen. Du kan inte få mig på andra tankar!
-Vad är det med dig? -Du kör för långsamt.
-Vart ska du? -Jag sitter inte kvar med en galning.
Ut med dig, då!
Charlie...
Jag är allt du har.
-Mår du bättre nu? -Bättre än vad?
-Bättre än förut? -Det borde jag fråga dig.
Oroa dig inte för mig.
Jag minns den här låten från när jag var vid liv.
"Vid liv"?
Så brukade vi säga om tiden innan vi blev tillfångatagna.
Vilken jävla väckarklocka! Vad sysslar du med?
Övar.
Du tänker visst skjuta på nära håll, om du sågar av piporna.
Jag har inte använt en sån på åratal, men jag växte upp med dem.
-Var var det? -Ingenstans särskilt.
Min pappa var förvaltare i armén. Det är han fortfarande.
-Lärde han dig skjuta. -Rida också.
Han ville ha en pojke och fick tre flickor.
Eller snarare två flickor och en pojkflicka.
Jag är det svarta fåret.
Varför är du det svarta fåret?
Jag rymde hemifrån för att gifta mig när jag var sjutton.
Min mamma gick i kyrkan.
Hon gillade inte mig, för jag var min pappas favorit.
Så...hon betedde sig som om jag höll på att ta livet av henne.
Men de hade väl rätt. Jag var bara gift i ett år.
Jag önskar vi hade nåt mer spännande att skjuta på.
-Har du sett en röd Cadillac? -Ja.
Gud, jag ser förfärlig ut!
Jag får ta semester efter den här semestern. Det känns som två år.
Ett varmt bad vore underbart.
Ska du till en parad eller nåt? Du behöver inte piffa upp dig för min skull.
Jag gillar när en man är lite naturlig.
Bor inte din vän här? Han från sjukhuset.
Nej.
Johnny Vohden?
Nej.
-Han sa att han bodde nära El Paso. -Men det gör han inte.
Kan du sätta dig ner och slappna av?
Du måste inte göra det här alls. Du måste inte ta de här killarna.
Vi kan hoppa i bilen och köra i väg, utan att nån skulle märka nåt.
Gräva ner vapnen i öknen.
Kan du stanna hos mig ett tag?
Och hålla om mig?
Charlie, jag älskar dig.
Han känner till din bil.
Pojken säger att du letar efter en yankee i en stor röd Cadillac.
-Det stämmer. -Fem dollar.
-En yankee? Med en stor stålhand? -Ja.
-Han var här? -Vart begav han sig?
Det blir fem dollar till. Tio sammanlagt.
-Han stack efter ett stort slagsmål. -Vart?
-Varför vill du hitta honom? -Jag betalar, så jag ställer frågorna.
Om du vill ha svar får du betala lite ,er.
Hur fick du det här?
Du...
Charlie, du är den mest tystlåtne man jag nånsin känt.
Det är för att jag inte kommer på nåt att säga.
Det är som om mina ögon är öppna och jag ser på dig men jag är död.
Det slet ut nåt som fanns inom mig.
Inget gjorde ont efter det och kommer aldrig att göra det.
Charlie...
Vad är det?
Ska vi tillbaka till San Antonio?
Om du vill.
Och du, då?
Jag bryr mig inte om jag nånsin får se den staden igen.
Bra, då åker vi så långt bort vi kan.
Vi åker nånstans där det är kallt. Till Alaska.
Där är det kallt.
Folk gör ingenting. De är bara inomhus-
-och sitter framför brasan.
Och älskar hela dagen.
Snälla, säg att vi ska dit.
Charlie?
-Växeln. -Kan jag få numret till polisen?
-En nödsituation? -Ja.
72221.
Tack.
El Pasos polisstation.
Det där är den sista USA-tillverkade cabrioleten.
-Och de kostar en förmögenhet. -Japanerna kommer att tillverka dem.
-Vi får köpa dem från Japan. -Japan?
-Jag köper inget av japsare. -Den enda färg pappa erkänner är vitt.
Vita gör inte heller bra saker längre.
Jag köpte en USA-tillverkad tv, men den gick sönder på tre veckor.
Reparatören sa att alla delarna ändå är från Japan-
-så nästa gång köper jag direkt från Japan.
Don Visser har en likadan bil.
-Du minns väl Don Visser? -Nej.
Jo då, ni gick på high school samtidigt.
-Han spelade för Cowboys i två år. -Han vet vem Don Visser är.
Det vet alla.
-Kom så tittar vi till steken. -Jag hjälper dig.-Ursäkta.
John, får jag prata med dig en stund?
Javisst.
-Ursäkta mig. -Känn dig som hemma.
Pappa, får jag ta en cigarr?
-Hur sa? -Får jag ta en cigarr?
Så gärna, grabben!
-Jag är ledsen för allt det här, major. -Det är ingen fara, John.
-Jag har hittat dem. -Vilka?
Männen som dödade min son.
Jag ska bara hämta mina prylar.
De är på ett horhus i Juárez just nu.
Det är de fyra som bröt sig in hos mig och åtta eller tio till.
Vi går och rensar ut dem.
Kom in, allt är klart.
Jag och majoren ska ta några öl. Vi kommer senare.
Men middagen, då? Och varför har du den där på dig?
Han tar aldrig på uniform när jag ber honom.
-Hej då, pappa. -Hej då, min son.
Vart ska ni?
Kom tillbaka snart.
De är där inne nu.
En man från Texas med beiga stövlar, en man i halmhatt och några mexikaner.
De känner igen mig, så du kan gå in och gå upp med ett fnask.
När jag kommer knackar jag så här, så gör dig beredd.
När du hör mig skjuta kommer du in.
-Hej, soldat, vill du gifta dig? -Inte med dig.
-Har ni amerikanska flickor här? -Se dig omkring, gringo,
Kanske hittar du din syster.
-En öl, tack. -Vilken öl?
Carta Blanca.
-Ser du nåt du gillar? -Ja då.
-30 minuter, 30 dollar. -Jag vill hyra dig, inte köpa dig.
Om du vill ha billig spänning kan du gå till hundkapplöpningen.
Led vägen!
Följ med mig.
Soldat...
Kom igen!
Ingen brådska, sötnos.
Då kostar det mer.
-Du får det om du är värd det. -Så ska det låta.
Vart ska du, gringo?
-Ska vi knulla, eller? -Jag har problem.
-Jag måste gå. -Fan också.
Slappna av.
Det är dags, grabben.
-Vad fan gör du? -Jag ska döda några.
Hejsan, pojkar.
Kom ner här, flygarässet.
Nu går vi hem, John.
Översättning: Richard Schicke